Herregud... Nej...
- Emily? - Va?
Det här är vår sista session.
Men min dörr står alltid öppen.
Tack, men jag mår bra. Jag är redo.
- Hur ser dina naglar ut? - Hela och rena.
- Sover du bra? - Ja.
Det har gått två veckor sen den sista drömmen.
De är kanske inte helt borta än.
Du har inte fått sörja din egen död.
Förlåt, jag förstår inte...
Dina kolleger begravde dig.
De förlorade nån de älskade. Kanske gjorde du det också.
- Fundera på det. - Det ska jag.
Pianomannen härjar i Houston igen.
Serievåldtäktsmannen?
Tolv olika offer på fem år.
- Är han mycket våldsam? - Han drogar och binder dem.
Efteråt minns de inte hur de fick ärren från pianotråden.
Han märker dem. Hur drogar han dem?
Vi vet inte.
Drogen är ute ur kroppen efter tolv timmar.
Varför kallar de in oss nu?
Han har trappat upp rejält.
Brittany Anderson vaknade upp utanför restaurangen hon kidnappades från.
- Och Vanessa Campbell är borta. - Andra och femte offret.
Ja. Han ger sig på samma kvinnor igen.
Tog han Vanessa i hennes hus? Han har ändrat tillvägagångssätt.
Han förföljer dem och angriper dem i deras hem.
Och sätter dem ur spel i tid.
Varför ge sig på gamla offer igen?
- Det verkar vårdslöst. - Vad är det där på golvet?
Vanessa Campbells maginnehåll som hon spydde upp.
- Och i glaset? - Salt och vatten.
- Ett hemgjort emetikum. - Ett improviserat kräkmedel.
Vanessa och hennes man flyttade till ett nytt hus och skaffade rejäla lås.
Hon visste vad hon skulle göra, men det räckte inte. Det är hans kick.
Deras skräck. Han vill att de ska veta att han alltid kommer åt dem.
BETEENDEANALYSGRUPPEN QUANTICO - FBI
MORD
FBI - BETEENDEANALYSGRUPPEN
mord - HILLSIDE
OKÄND FÖRÖVARE
"Vi lider inte av chocken från vårt trauma - vi gör vad vi vill av den."
Alfred Adler.
- Hej. Sa du inte 10.30? - Jo, för dig. Slå dig ner.
Jag har fått dr Merrills utvärdering.
Jag vill bara gå igenom den med dig.
Varför det? Hon har friskförklarat mig.
"Patienten tacklar svåra problem som en del av sin återintegrering."
"Hon har kontaktat sin mor och har en romans med en man som heter Sergio."
Ljug för terapeuten om du vill, men jobbet får inte bli lidande.
- Det har det väl inte blivit? - Du har överkompenserat.
Hur då?
Du skyndade att bli sams med Morgan.
Du har blivit ett känslobollplank för Reid och Rossi.
Du gav mig råd om barnuppfostran.
Okej, jag försöker få folk att lita på mig igen.
Är det så hemskt?
Nej. Bara om du undviker att ta itu med det du genomgick.
Det gör jag inte. Jag valde att komma tillbaka.
Varför? För att jag bryr mig om mina kolleger? Ja.
Men också för att det är rent. Jag vet vilka skurkarna är.
Jag behöver inte oroa mig för att jag utnyttjar nån här.
Jag vill att du lovar mig en sak. Du kommer att må bra länge.
Men sen kommer du att ha en dålig dag. Säg till mig då.
- Var det allt? - Ja.
- Okej. - Sergio?
Den perfekte mannen. Han tar inte täcket och han bajsar i en låda.
Det fanns inga spår av rohypnol eller GHB i Vanessa Campbells spyor.
- De försvinner inte så snabbt. - Han drogar dem på annat sätt.
- Har ni kontaktat alla offer? - Dem vi kunde hitta.
Några har flyttat, andra svarar inte.
Men när det kom ut i pressen började de ringa till oss.
Tre till offer har våldtagits igen.
80 % av kvinnor som våldtas anmäler det inte. De ville inte anmäla igen.
Vi har ett partiellt fingeravtryck från Regina Lamperts glasögon.
Tyvärr förstördes den tekniska bevisningen när tiden löpte ut.
Det är så han kommer undan. Han räknar med att de håller tyst.
Vad gjorde du efteråt?
Jag förändrade mig själv. Jag bytte hårfärg, kläder och lägenhet.
Jag lärde mig självförsvar och har pepparsprej och visselpipa i väskan.
Därför ringde jag inte polisen. Vem skulle tro på att det hände igen?
Ni är snälla. Ingen tror på slampan som ropar varg.
Vi vill gå tillbaka till det andra överfallet. Du försökte leva normalt.
Min man sa att jag var i gallerian. Jag minns inte så mycket.
- Allt blev svart. - Båda gångerna. Jag var helt... borta.
Diana?
Är vi klara snart? Jag måste få ta en cigg.
- Du kan gå ut och röka. - Tack för det.
- Har nån en tändare? - Rökte du innan överfallen?
Ja, hur så?
- Vanessa röker. Än sen? - Han drogar dem kanske så.
Folk vet att vakta sina drinkar,
men rökare är inte lika försiktiga.
De kan be en främling om en cigg eller få sina egna utbytta-
- och sen ovetande andas in PCP eller skopolamin.
Hon gömde dem i väskan. Hon trodde inte att jag visste.
- Hon brukade glänta på fönstret. - Förövaren såg henne tända ciggen.
- Han krossade rutan med en körnare. - Vad är det?
Ett verktyg som gör gropar i metall. Kan också krossa glas.
Cigaretterna tog han med sig.
Han försöker dölja saker för oss.
- Var den på när ni kom hem? - Jag fick inte röra nåt för polisen.
Många mp3:or.
Spelades nån låt? Nej, hur så?
- Nån har raderat låthistoriken. - Inte jag.
Jag kan inte säga vem som raderade historiken,
men väl när: 19.43.
- Varför radera nån annans historik? - Det gjorde han inte.
19.36 spelade han upp en mp3 från ett USB-minne-
- och raderade den efteråt, liksom historiken.
- Tog han med sin egen musik? - Ja, snacka om läbbigt.
Som tur är laddades låten upp på hemnätverket, så...
Mitt herrskap, den mystiska låten är...
- Mycket specifikt. - Pianomannen är ett passande namn.
Stäng av. Snälla.
- Känner ni igen låten? - Vanessa hatar den.
- Varför? - Jag vet inte. Hon vet inte heller.
Hon grät alltid när hon hörde den.
Förövaren bara råkade spela den...
Har du bord 4 åt mig?
Bord 12 var generöst. Nu kan jag betala av på bilen.
- Inte i kväll, okej? - Kom igen, vem gillar inte den här?
- Jag. Jag gillar den inte. - Okej. Förlåt.
Låtar?
Finns det några du blir upprörd av?
En låt som inte störde dig före överfallet?
"Maybe I'm Amazed". Jag brukade älska den.
- Är vi klara nu? - Inte riktigt...
Det du sa om slampan som ropar varg-
- fick oss att undra om du vill berätta nåt mer.
- Tappade du medvetandet? - Jag minns ingenting.
"Lady in Red", "Up Where We Belong", "Glory of Love". Var sin pianoballad.
Det är förövarens signatur.
Han spelar låten under våldtäkten,
vilket skapar en betingad respons.
Det blir en del av tortyren.
Varför just de här låtarna?
Ja, Morgan?
Vi har hittat Vanessas kropp.
- Vet vi säkert att han gjorde det? - Hon ströps med pianotråd.
Var är mina nycklar? Jag hittar inget i den här väskan.
I vanliga fall får servitrisen lägga mig i taxin.
Det här är min bil.
Stadsjeepen är min.
Jag kan inte låta dig köra i ditt tillstånd.
Köra? Jag tänker sova i den. Dumbom.
Lås dörrarna. Det finns många äckel.
Okej.
- God natt. - God natt. Du...
Har du en cigarett?
Ja. Men säg inget till min fru.
Hon tror att jag har slutat.
- Det blir vår lilla hemlighet. - Okej...
Jag visste inte varför jag hatar den där låten.
Men i kväll hjälpte du mig att lista ut det.
- Jaså? - Ja.
- Du spelade den när du våldtog mig. - Va?
Jag hoppades att du skulle komma tillbaka.
Hon andades in nån sorts drog. Jag vet inte vilken än.
- Och märkena? - Som förut: nya sår ovanpå gamla ärr.
Men hon blev inte våldtagen.
Kanske vaknade hon till och kämpade emot?
Jag ser inga försvarssår.
Nej, men den här satt i luftstrupen.
- Neopren. - Från en handske. Hon bet honom nog.
Tyvärr lyckades hon inte bita igenom huden.
Det är en kirurghandske.
Av neopren, så han är allergisk mot latex.
Garcia får kolla sjukhusregistren.
Vad fan...?
Hjälp!
Hjälp mig!
Hallå?
Hallå, är det nån där?
Känner du igen kläderna? Jag bar dem när vi träffades.
Jag minns inte allt, men jag sa tydligen att jag skulle ut och röka.
- Vem är du? - Minns du inte?
Nej, vi träffades i går kväll.
Det gör inget.
För jag minns dig. Fragment, åtminstone.
Jag var din första, så du kunde inte droga mig rätt. Jag vaknade till.
- Vad pratar du om? - Du flåsade bakom masken.
Din svett droppade ner på min hud.
- Men mest av allt... - Det här är ett missförstånd.
...minns jag den där låten.
Först ger han sig på kvinnorna igen och sen börjar han mörda dem.
Han vet att vi jagar honom. Morden är en motåtgärd.
Han är våldtäktsman först och främst.
Varför våldtog han inte Vanessa igen?
Hon kämpade emot. Han kunde ha blivit igenkänd.
Kanske vill han nu mest hålla sig undan.
Tänk på allt vi har fått veta.
Fler ledtrådar kan finnas i offrens undermedvetna.
Så han mördar dem innan vi får fram nåt.
- Ja, Garcia? - Jag hittar inga kirurger.
Inga av offren träffade samma läkare på samma sjukhus.
Men då frågade jag mig: Vad skulle Hotchner göra?
- Så jag breddade sökningen. - Vad hittade du?
Vårdbiträdet Herman Scobie som jobbar på tre olika sjukhus.
- Offrens sjukhus? - Ja.
Och han tittade på deras försäkringar efter överfallen.
- Så hittar han offren igen. - Vi får prata med honom.
Diana?
- Mördade han Vanessa? - Ja.
Då är vi alla i fara.
Gör du det här på grund av låten? Nej, sluta!
Det är bara en dum låt!
Jag lärde mig den för att spela den för min fru när jag friade.
- Du kan inte ens ljuga övertygande. - Jag ljuger inte.
Sjöng du "Total Eclipse of the Heart" för din fru?
Kass låt att fria till.
Det var inte den låten.
Det var inte den jag spelade i går kväll.
Du är förvirrad. Jag kan bevisa det.
Man märker vissa saker när man har rökt hela livet.
Den smakade konstigt, så jag fimpade den.
Jag måste ha fått i mig nog, för jag slocknade.
- Men jag var inte helt borta. - Du andades in mindre än de andra.
Okej? Det här spelade jag i går kväll.
- Det är samma låt. - Nej, lyssna.
Det är samma låt! Tror du inte att jag hör det?!
Det är samma låt!
Stopp! Den är skriven av samma kille. Därför liknar de varandra.
Bevisa det. Sjung.
Jag vaknade till i hans van.
Han var maskerad. Jag såg aldrig hans ansikte.
Men det var andra saker som var annorlunda.
- Saker han gjorde? - Saker han inte gjorde.
Han band mig inte och spelade ingen låt.
- Han pratade med mig. - Minns du vad han sa?
Nej. Efteråt dunkade han mitt huvud i golvet.
FBI!
Baksidan!
Vad gör ni?
Ibland när jag drömmer...
så hör jag hans röst.
Okej, okej... Den ena går så här:
"And I know just how to whisper..." Okej?
Den andra går så här:
"Turn around, bright eyes..."
Hör du?
Tack.
- Varför sprang du? - Varför är ni här?
Vi letar efter en våldtäktsman och mördare. Känner du nån sån?
- Morgan. Neopren. - Så det är du.
Jag vet att det var du.
Du spelade inte bara den där låten
när du våldtog mig för fem år sen.
Du sjöng den också. Likadant som du sjöng den nyss.
- Är det ditt bevis? - Det är allt jag behöver.
Du har tagit fel kille.
För guds skull, det var inte jag! Jag är inte han!
Jo, det är du.
Herregud!
Enligt Wikipedia får du kallbrand om 48 timmar.
Det går fortare om du inte får mat. Vill du ha en macka eller nåt?
Varför? Du har redan bestämt dig.
Du förstörde mitt liv,
och jag ska tvinga dig att ta ansvar för det.
Jag gjorde ingenting som du inte själv ville.
Va?
Ser du det här?
Det fick min mamma att gråta i undersökningsrummet.
Och de här...
...fick min pappa att fråga om jag hade druckit för mycket.
Det här var så djupt att min fästman vägrade röra mig igen.
Tror du verkligen att jag ville det?!
Det är inte det jag menar. Du har blandat ihop mig med nån annan.
Som låtarna.
- Hej. - Var är min advokat?
Han är på väg. Han får berätta för dig om pianomannen.
- Om vem? - Pianomannen. Har du läst om honom?
Lite. Tror du att jag är han?
Nej, inte jag.
Problemet är att du behandlar dina dejter på samma sätt som han gör.
Jag dömer dig inte. En del gillar hårda tag. Faktum är...
- Strunt samma. - Nej, berätta.
- Nej, jag kan inte. - Det har du kanske redan gjort.
De flesta här är inte lika förstående som jag är.
Så, oss emellan...
Har du nånsin varit lite för hårdhänt?
- Aldrig. - Aldrig?
- Aldrig. - Inte ens med de som kom tillbaka?
De skriker högst.
Du måste ge mig ett skäl att sparka ut dem.
Räkna jacken i deras sängstolpar. Tror du att de är oskyldiga?
- Kul. - Dessutom...
...tror ingen på slampan som ropar varg.
Eller hur?
Det ska jag komma ihåg.
Det var bara nåt som jag intalade mig efter andra överfallet.
Hur visste han?
Hjärnan minns, som med låten.
Det är han.
- Han är identifierad. - Då anklagar vi honom.
Vi ska hjälpa åklagaren.
Offren kan inte peka ut honom.
Vi kopplar ihop offer och låt.
Ska vi använda låtarna som bevis?
Ja. Vi kategoriserar all hans musik: varenda mp3, cd och kassett.
- Sen går vi till attack. - Han har skaffat advokat nu.
Han har våldtagit och mördat och ska åka dit.
Hallå? Va...?
Så bra...
Kan jag ringa upp?
En man har gripits. Man har inte gått ut med den misstänktes namn-
- men han är i polisens förvar och kan anklagas redan i kväll.
Vad menade du? Vad har jag blandat ihop?
Vi har träffats förut, men inte som du minns det.
Evanescence, Linkin Park och Nickelback.
- Herman Scobie gillar nu-metal. - Han har säkert en tramp stamp.
Men ingen Rage Against the Machine. Vad då? Jag rockar.
- När började du lyssna på dem? - Som tonåring. Hur så?
När vi är fjorton formar vi vår egen musiksmak
och kulturella identitet.
Vi börjar lyssna på våra vänners musik.
Den präglar oss. Våra hormoner får valen att kännas mer personliga.
Senare i livet kan vi byta smak,
men tonårsmusiken påverkar oss mest.
Herman Scobie är max 30.
Då började han bry sig om musik på sent 90-tal.
- Pianomannens låtar är från 80-talet. - Herman Scobie är för ung.
- Känner du till baren Golden Gun? - Jag har varit på många barer.
Den här var speciell. Det var happy hour varje onsdagskväll.
Varje onsdagskväll var jag där,
och varje gång såg jag en viss kvinna.
Blont hår, hornbågade glasögon.
Hon gick alltid hem med en ny kille.
Det var en överenskommelse: Bara hon fick komma tillbaka.
- Minns du baren nu? - Ja.
En kväll var hon så full att hon sluddrade.
Men jag uppfattade: "Hem till dig."
När vi kom dit sa hon åt mig
att inte fråga om dem.
Då såg jag ärren.
Nästa morgon var hon borta. Jag höll mitt ord och återvände aldrig.
Men jag tänkte på henne. Vem var hon?
Vad hade hon råkat ut för?
Nu ser jag samma ärr på min handled.
Och då har jag fått mitt svar. Tror du att du känner mig?
Jag vet vem du är, Regina.
Hur kan det inte vara Scobie? Vi har ju bevis mot honom.
Han upprepade hånet mot Diana.
Scobie våldtog Diana andra gången.
Han är nog ute efter alla offren.
Men Scobies profil är annorlunda.
- Ingen pianotråd och ingen låt. - Har pianomannen en copycat?
En copycat studerar originalet.
Scobie låtsas vara pianomannen.
- Varför? - Offren lär inte kontakta polisen.
Och de tror att pianomannen våldtog dem igen.
Vem av dem mördade Vanessa?
Vi hittade handsken i Scobies van.
Men om hon hade svalt den skulle magsyran ha frätt på den.
Det borde finnas tecken på uppstötningar, men nej.
- Han tryckte ner den när hon var död. - Det måste ha varit pianomannen.
Han planterade bevis för att sätta dit Scobie.
Pianomannen vill få oss att tro att Scobie ligger bakom alla brotten.
Då hittar vi pianomannen genom Scobie.
- Scobie snackar inte. - Vänta bara.
- Inga kommentarer. - Han behöver bara lyssna.
Du åker in för våldtäkt.
Vill du åka dit för mordet på Vanessa också?
Jag mördade henne inte. Jag rörde henne inte ens.
Vi vet hur du ser på kvinnorna.
Du behöver inte mörda dem.
Men pianomannen kan inte ta den risken. Han mördade Vanessa.
Han valde ut ett gammalt offer
och tryckte ner neopren i hennes hals.
Han försöker sätta dit dig.
- Vi behöver diskutera det här. - Nej, det är nu eller aldrig.
Vad vill ni veta?
- Vem är han? - Jag har aldrig träffat honom.
Jag läste bara om vad han hade gjort i sjukhusregistren.
- Men det konstiga var... - Vad?
Jag hade valt ut mina två nästa offer.
Jag tänkte börja med Vanessa, men han hann först.
- Vem var den andra? - Regina Lampert.
Regina?
Vad gör du? Regina, jag ber dig! Jag har förlorat mycket blod!
Jag måste till sjukhuset! Regina?
Nej...
Regina svarar inte i telefonen och jag har hittat nåt märkligt.
- Vad är det? - En övervakningsfilm. Ser ni killen?
- Vid pianot. Han hånar henne. - Och hon vet det.
Men senare, vid stängningsdags...
Nu verkar hon gilla honom.
- Och kolla här. - Pausa filmen.
Titta på henne. Hon agerar lockbete.
Pianisten är Hamilton Bartholomew.
Hans fru har anmält honom saknad.
Jag fick tag på hans fingeravtryck.
Kolla om fingeravtrycken från Reginas våldtäkt är hans.
- Vi åker till hennes hus. - Jag skickar adressen.
- Svarar hon, Garcia? - Nej, men det ringdes ett nödsamtal.
Larmcentralen. Vad har hänt?
Jag heter Hamilton och hålls fången.
- Har hon fångat pianomannen? - Om det nu är han.
- Skulle pianomannen ringa oss? - Hon skjuter kanske på fel kille.
Labbet. Hallå?
- FBI! - Jag har honom!
- Det är pianomannen. - Nej! Hon är galen.
Regina, titta på mig. Titta på mig. Släpp pistolen.
Låt henne inte döda mig.
Jag har väntat i fem år på det här.
Vi tog fram fingeravtrycket som polisen hittade på dina glasögon.
Vi jämförde det med Hamiltons. De var olika.
Det är omöjligt...
Det är han.
Om du skjuter så dödar du en oskyldig man.
Släpp pistolen.
- Kan du gå? - Jag måste sätta på handfängsel.
Hamilton Bartholomew, du är gripen för våldtäkt och mord.
De sa att du bara ville prata med mig.
- Varför lät du mig inte skjuta? - Då skulle du sitta i fängelse nu.
Gör jag inte redan det?
Han får en advokat och en rättvis rättegång.
Han kommer aldrig att få se dagens ljus. Aldrig nånsin.
Kan du garantera det?
När de pratar om att offer blir offer för systemet-
-så syftar de på dig.
- Jag vet att det är jobbigt... - Nej.
Du vet inte hur det är...
...när monstret från dina mardrömmar ger sig på dig igen.
- Vänta... - Jag är här av artighetsskäl...
Du var med om nåt. Vad gjorde du med honom?
Grep du honom som en duktig FBI-agent?
Eller dödade du honom?
- Jag sköt inte. - Men...
Ditt monster är dött.
Jag måste leva med mitt.
Det är mitt uttalande.
"Livet är en balansgång mellan
att släppa taget och att hålla kvar."
Jag har en dålig dag.